Csillag és Fecske – az Erik Sumo Band feat. Harcsa Veronika & Kiss Erzsi koncertje a moziaulában
Képgaléria megtekintése2009.03.16. - 15:30 | Vidaotone - Fotók: Bonyhádi Zoltán és Büki László
![Csillag és Fecske – az Erik Sumo Band feat. Harcsa Veronika & Kiss Erzsi koncertje a moziaulában Csillag és Fecske – az Erik Sumo Band feat. Harcsa Veronika & Kiss Erzsi koncertje a moziaulában](/images/news/tn2/b6b5d360.jpg)
Csillag és Fecske - a Csillag az Egy Kiss Erzsi Zene, aki ha nem is a legfényesebben, de ott tündököl már jó ideje a magyar zenei élet egén, a Fecske pedig Harcsa Veronika, aki már most kirepked más világok felé. A fentiekből adódik, hogy azon az égen, ahol mindketten szabadságukat élik meg, - közös nevezőként - Erik Sumo adja a meleget és fényt. Szombat este a moziaulában koncertezett a szürreális pop fenoménje, az Erik Sumo Band, és előre borítékolható volt, hogy zenei csemegére készülhet a moziaula népe. Nem csalódtunk, így is lett!
A moziaula immár nem először fogadta Tövisházi Ambrust és épp aktuális zenekarát. Novemberben a Péterfy Bori & Love Band billentyűs-zeneszerzőjeként járt ugyanitt, míg korábban annak elődjével, az Amorf Ördögök tánczenekarral.
Erik Sumo - Tövisházi Ambrus
Számos szakmai fórumon és nagyon sokan méltatták már a zeneszerző-producer-hangszerelő-énekes fenomént, egyetértve abban, hogy ő ma Magyarország egyik legkitűnőbb popzenei megfejtője. Mind az általa írt zenék, mind remixei, illetve produceri közreműködései figyelemreméltóak, elhíresültek egyedi hangzásukról, és kifinomult hangszereléseikről. Az Amorf Ördögök megszűnése után Péterfy Borival együtt maradva, az énekesnő karizmájára és tehetségére építve, kihozták magukból a lehető legtöbbet. Az Amorf idejében is figyeltünk és hallgattuk amit kellett, de ott még voltak némi fenntartásaink. A My Rocky Mountain album, és előtte a Szigeten kétszer is elcsípett élőkoncertek hatására szépen lassan - ahogy a zenéje is hömpölyög - elérte hatását nálunk is. Amúgy is fogékonyak vagyunk erre, a jórészt élőhangszerekkel előadott fúziós stílusra, amit barkács-popnak is titulálnak. Ambrus pedig felvállalja ennek minden terhét, kezdve onnan, hogy nem használ hangmintákat, tehát minden hang amit hallunk dalaiban, általa és zenekara által feljátszott dolog. A zseniális Thievery Corporation is ezzel a metodikával készíti himnuszait. A mindenáron stílusneveket aggatók a downtempo-val rokonítják, mi úgy gondoljuk, ez egyszerűen „csak" popzene. Egy jobb, okosabb és ezáltal élhetőbb világban legalább is ez lehetne a normális, mindenki által közkedvelt, rádiófavorit - mondhatni mainstream - minőségi zenei eledel. Ez egyelőre utópia, az effajta igényes muzsika idehaza a kisebbség sajátja, borítékolható tehát, hogy mint minden haladó minőségi produkció, bárhol a földön hangos sikert arathat, csak hazai pályán nem. Erre pedig meg is vannak az első jelek, aki nem hiszi, az járjon itt utána: www.eriksumo.hu
![]() |
Erik Sumo Band |
Voler Mouche
Misky Ádámékat utoljára a tavaly őszi Soundclash fesztivál első napján láthattuk és hallhattuk. Az akkori befogadói szándékot nagyban nehezítő hangzásbeli hiányosságoknak most nyoma sem volt. Százszázalékosan lejött, amit képviselnek - a kellemes, dallamos chillout-ot, precízen eljátszva és összerakva. Látszik, hogy a kezdetekhez képest nagyobb önbizalommal mozognak a színpadon, a felállás is „letisztult" - nincs már hegedű és cselló - és az is valószínűsíthető, hogy adtak pár rutinszerző koncertet a Soundclash óta. A közönség vette is profin összerakott produkciót, mi úgyszintén csettintettünk, főként a vége fele eljátszott drum 'n' bass darab ragadt meg a fülünkben (azóta is kérjük a zenekart, hogy debüt albumukat juttassák el szerkesztőségünknek, egy audionális szeánsz erejéig!). Mint minden frissnek mondható zenekarnál, kritikai észrevételeink természetesen lennének, de mivel ez a pár meglátás abba a kategóriába tartozik, melyeket idődoktor általában kérés nélkül is meggyógyít, ezért fel sem vetjük őket. Aki ott volt és észrevette, az úgyis tudja, mire gondolunk, aki nem vette észre, annak nem is kellett észrevennie, aki pedig ott sem volt, az magára vessen, mert kihagyta őket.
![]() |
Voler Mouche |
Erik Sumo Band feat. Harcsa Veronika & Kiss Erzsi
Ritkán készülünk ilyen egyetértésben hazai koncertre, hisz a két állandó tagnak számító énekesnő legalább akkora fejezetet érdemelne, mint maga a zenei igazgató. Kiss Erzsi és csapata, az Egy Kis Erzsi Zene már szinte fogalom (holnapi írásunkban a linzi koncertjükről számolunk be), az alternatív díva zseniális énekesnő és kortárs művész, Harcsa Veronika pedig az új generáció egyik legnagyobb ígérete. Már a Voler Mouche alatt elégedetten nyugtáztuk, hogy nem kell hangzásügyi gondolatokkal foglalkoznunk. A főműsorra már nyugodtan vettük fel a pozíciónkat, először a félpályára felhúzódó, ezáltal mindent leginkább a közönség közül halló keverősök mellé telepedve - ezen az estén ez nagyon szerencsés momentum volt, mivel a finomhangulatú koncertnek jót tett, hogy a potitekerők élesben hallhatták -, az első szám felénél azonban a hangfaltorony jótékony áldásai elé vettük az irányt, hogy az endorfin-termelő zene elvarázsoljon és megtáncoltasson minket. A zenekar önmagában is elég lett volna egy jó koncerthez, az a duplabónusz pedig, amit a két hihetetlenül jó énekesnő - az amúgy is erős - zenei alapok mellé állított, egy harsogóan jó hangulatú koncertet eredményezett. A félaulányi publikum figyelemreméltó gyorsasággal hangolódott rá a zenekarra, mi pedig az első három szám alatt próbáltuk feldolgozni az énekesnőkből felénk áradó kétféle energia együttes és meghökkentő elegyét. Míg Erzsi a megszokott karcos, kicsit Patti Smith-re emlékeztető hanggal és a posztpunkból eredeztethető stílusával tarolt, addig Vera a jazztől áthatott öröménekléssel öntötte el a hallgatóság hallójáratait. A hangosítás kitűnően beállt, minden hangszer, minden rezdülése tisztán és arányosan a helyén szólt, de ezen ugye a fentiek ismeretében már nem csodálkozunk.
![]() |
Erik Sumo Band |
A két énekesnő hangja harmonikusan megfért egymás mellett, személyiségük különbözősége viszont látványszámba menőnek tűnt, és a számunkra legnagyobb várakozással érkező Kispál - Lovasi - Csík zenekar szerzemény, a Csillag vagy fecske átiratánál jött az aznapi megvilágosodás, miszerint a szerzők elírták a címet. Ebben az előadásban ugyanis a Csillag és Fecske lenne a helyénvaló, hiszen bárhol és bármikor is született a dal, azért öltött formát, hogy ebben a produkcióban meghallgathassuk. A Csillag az Egy Kiss Erzsi Zene, aki ha nem is a legfényesebben, de ott tündököl már jó ideje a magyar zenei élet egén, a Fecske pedig Harcsa Veronika, aki már most kirepked más világok felé. A fentiekből adódik, hogy azon az égen, ahol mindketten szabadságukat élik meg, - közös nevezőként - Erik Sumo adja a meleget és fényt.
Egy olyan 10 pontos koncertet kaptunk, amit csak titkon remélünk magyar zenekaroktól. Írhatnánk még sok mindenről, de úgy gondoljuk, amit szavakkal meg sem érdemes próbálni visszaadni, azzal nem erősködünk. Megtartjuk emlékezetünkben az ehhez hasonló, jó élményeket. Aki ott volt, az jól választott, nekünk pedig az est tanulsága az, hogy a Kispál-klasszikus ezentúl Csillag és Fecske.
![](http://www.vaskarika.hu/images/body/20114420649be675aa8170_617dfd8a.jpg)
Programkereső
Szavazás
Ön mit szeret legjobban a szombathelyi nyárban?
42% - A Savaria Karnevált.
7% - A rengeteg fagyizási lehetőséget.
8% - A sok gondozott parkot.
14% - A nyugalmat, amit a város atmoszférája áraszt.
20% - Csak az számít, hogy igazán meleg legyen.
Összesen 1899 szavazat
Új hozzászólás
Korábbi hozzászólások